 Nezletilí

   § 31

   Má  se  za  to, že každý nezletilý, který nenabyl plné svéprávnosti, je
   způsobilý  k  právním jednáním co do povahy přiměřeným rozumové a volní
   vyspělosti nezletilých jeho věku.

   § 32

   (1)   Udělil-li   zákonný  zástupce  nezletilému,  který  nenabyl  plné
   svéprávnosti,  ve  shodě  se  zvyklostmi  soukromého  života  souhlas k
   určitému  právnímu jednání nebo k dosažení určitého účelu, je nezletilý
   schopen  v  mezích  souhlasu  sám  právně jednat, pokud to není zákonem
   zvlášť zakázáno; souhlas může být následně omezen i vzat zpět.

   (2) Je-li zákonných zástupců více, postačí, projeví-li vůči třetí osobě
   vůli alespoň jeden z nich. Jedná-li však vůči další osobě více zástupců
   společně a odporují-li si, nepřihlíží se k projevu žádného z nich.





 § 81

   (1)  Chráněna  je  osobnost člověka včetně všech jeho přirozených práv.
   Každý je povinen ctít svobodné rozhodnutí člověka žít podle svého.

   (2)  Ochrany požívají zejména život a důstojnost člověka, jeho zdraví a
   právo  žít v příznivém životním prostředí, jeho vážnost, čest, soukromí
   a jeho projevy osobní povahy.

   § 82

   (1)  Člověk, jehož osobnost byla dotčena, má právo domáhat se toho, aby
   bylo  od  neoprávněného  zásahu  upuštěno  nebo  aby byl odstraněn jeho
   následek.





Lékařské a jiné zákroky

 § 94

   (1)  Kdo chce provést na jiném člověku zákrok, vysvětlí mu srozumitelně
   povahu  tohoto  zákroku.  Vysvětlení  je  řádně  podáno, lze-li rozumně
   předpokládat,  že  druhá  strana pochopila způsob a účel zákroku včetně
   očekávaných  následků  i  možných nebezpečí pro své zdraví, jakož i to,
   zda přichází v úvahu případně i jiný postup.

   (2)  Uděluje-li  souhlas  za  jiného  jeho  zákonný  zástupce,  podá se
   vysvětlení  i  tomu, kdo má být zákroku podroben, je-li schopen úsudku,
   způsobem přiměřeným schopnosti dotčeného vysvětlení pochopit.

   § 95

   Nezletilý,  který  není  plně svéprávný, může v obvyklých záležitostech
   udělit  souhlas  k  zákroku  na  svém těle také sám, je-li to přiměřené
   rozumové  a  volní  vyspělosti  nezletilých  jeho  věku a jedná-li se o
   zákrok nezanechávající trvalé nebo závažné následky.






  § 99

   Je-li  život člověka v náhlém a patrném nebezpečí a nelze-li souhlas ve
   stavu  nouze  získat  ani  v  jiné  než  stanovené  formě, lze okamžitě
   zakročit, pokud to je ve prospěch zdraví dotčené osoby nezbytné.

   § 100

   (1)  Má-li být zasaženo do integrity nezletilého, který dovršil čtrnáct
   let,  nenabyl plné svéprávnosti a který zákroku vážně odporuje, třebaže
   zákonný  zástupce  se  zákrokem  souhlasí,  nelze  zákrok  provést  bez
   souhlasu  soudu.  To  platí  i  v  případě provedení zákroku na zletilé
   osobě, která není plně svéprávná.






 Oddíl 6

   Neplatnost právních jednání

   Všeobecná ustanovení

   § 574

   Na  právní  jednání  je  třeba  spíše hledět jako na platné než jako na
   neplatné.

a dále v yákoně 




   § 2905

   Nutná obrana

   Kdo  odvrací od sebe nebo od jiného bezprostředně hrozící nebo trvající
   protiprávní  útok a způsobí přitom útočníkovi újmu, není povinen k její
   náhradě.  To neplatí, je-li zjevné, že napadenému hrozí vzhledem k jeho
   poměrům  újma  jen  nepatrná  nebo  obrana je zcela zjevně nepřiměřená,
   zejména vzhledem k závažnosti újmy útočníka způsobené odvracením útoku.

   § 2906

   Krajní nouze

   Kdo  odvrací  od sebe nebo od jiného přímo hrozící nebezpečí újmy, není
   povinen  k  náhradě  újmy  tím způsobené, nebylo-li za daných okolností
   možné odvrátit nebezpečí jinak nebo nezpůsobí-li následek zjevně stejně
   závažný  nebo  ještě  závažnější  než  újma,  která  hrozila, ledaže by
   majetek  i  bez  jednání  v nouzi podlehl zkáze. To neplatí, vyvolal-li
   nebezpečí vlastní vinou sám jednající.

   § 2907

   Při  posouzení,  zda někdo jednal v nutné obraně, anebo v krajní nouzi,
   se  přihlédne  i k omluvitelnému vzrušení mysli toho, kdo odvracel útok
   nebo jiné nebezpečí.

   § 2908

   Kdo  odvracel  hrozící  újmu,  má  právo na náhradu účelně vynaložených
   nákladů  a na náhradu újmy, kterou přitom utrpěl, i proti tomu, v jehož
   zájmu jednal, nanejvýš však v rozsahu přiměřeném tomu, co odvrátil.






   § 2909

   Porušení dobrých mravů

   Škůdce,  který  poškozenému  způsobí  škodu  úmyslným porušením dobrých
   mravů,  je  povinen ji nahradit; vykonával-li však své právo, je škůdce
   povinen  škodu  nahradit,  jen  sledoval-li  jako hlavní účel poškození
   jiného.

   § 2910

   Porušení zákona

   Škůdce,  který vlastním zaviněním poruší povinnost stanovenou zákonem a
   zasáhne  tak  do absolutního práva poškozeného, nahradí poškozenému, co
   tím  způsobil.  Povinnost  k náhradě vznikne i škůdci, který zasáhne do
   jiného   práva   poškozeného  zaviněným  porušením  zákonné  povinnosti
   stanovené na ochranu takového práva.

   Domněnka nedbalosti

   § 2911

   Způsobí-li škůdce poškozenému škodu porušením zákonné povinnosti, má se
   za to, že škodu zavinil z nedbalosti.

   § 2912

   (1)  Nejedná-li  škůdce,  jak  lze  od  osoby  průměrných  vlastností v
   soukromém styku důvodně očekávat, má se za to, že jedná nedbale.

   (2)  Dá-li  škůdce  najevo  zvláštní znalost, dovednost nebo pečlivost,
   nebo  zaváže-li  se  k činnosti, k níž je zvláštní znalosti, dovednosti
   nebo  pečlivosti zapotřebí, a neuplatní-li tyto zvláštní vlastnosti, má
   se za to, že jedná nedbale.





Škoda způsobená tím, kdo nemůže posoudit následky svého jednání

   § 2920

   (1) Nezletilý, který nenabyl plné svéprávnosti, nebo ten, kdo je stižen
   duševní   poruchou,  nahradí  způsobenou  škodu,  pokud  byl  způsobilý
   ovládnout  své  jednání  a  posoudit  jeho následky; poškozenému náleží
   náhrada škody i tehdy, nebránil-li se škůdci ze šetrnosti k němu.

   (2)  Nebyl-li nezletilý, který nenabyl plné svéprávnosti, nebo ten, kdo
   je  stižen duševní poruchou, způsobilý ovládnout své jednání a posoudit
   jeho  následky,  má poškozený právo na náhradu, je-li to spravedlivé se
   zřetelem k majetkovým poměrům škůdce a poškozeného.

   § 2921

   Společně  a  nerozdílně  se  škůdcem  nahradí  škodu i ten, kdo nad ním
   zanedbal  náležitý  dohled.  Není-li  škůdce povinen k náhradě, nahradí
   poškozenému škodu ten, kdo nad škůdcem zanedbal dohled.

   § 2922

   Kdo  se  uvede  vlastní vinou do takového stavu, že není s to ovládnout
   své  jednání  nebo  posoudit jeho následky, nahradí škodu v tomto stavu
   způsobenou.  Společně  a  nerozdílně  s ním nahradí škodu ti, kteří jej
   vlastní vinou do tohoto stavu přivedli.